Jag heter Tom Warshaw.
Jag är amerikansk konstnär och bor i Paris.
Jag har bott här i 30 år med en hemlighet som ingen vet om.
Min son Odell fyller 13 år i dag.
Därför får han veta hemligheten.
Jag ska säga att som i gamla filmer-
-när tjuven ska öppna kassaskåpet lägger han alltid örat mot låset-
-och lyssnar medan han vrider.
Han lyssnar efter tillhållaren, som det heter.
När kombinationen är rätt hörs det ett klick och skåpet kan öppnas.
I en mans liv finns det också en tillhållare och det är talet 13.
Då hörs ett klick och pojken blir till man.
Hans livs kassaskåp öppnas och se där...
Där ligger allt som en man kan drömma om.
Jag vill säga att det motsatta hände mig när jag fyllde tretton.
I stället för att öppna sig så gick dörren i baklås.
Och av olika skäl kunde jag inte höra tillhållaren längre.
Men nu när han fyller tretton kan jag höra tillhållaren igen.
Det är som om vi håller på att bli män tillsammans.
Grattis på födelsedagen, Odell. Jag har gjort en present till dig.
I kväll ska jag berätta en historia för dig och din mamma.
Efteråt blir allt bra igen.
Det var på tiden.
Det enda han önskade sig var en cykeltur med sin far.
Han somnade medan han väntade.
Vad är det för en historia?
Der var en gång en fransman som inte var fransk.
Jag vet ju att du inte är fransk. Är du full?
Jag är bara lite pratsam.
-Vet ni vad klockan är? -Vad händer här?
Jag pratar bara med min fru.
Jag föddes i Greenwich Village i New York City, New York, USA.
Du kommer sex timmar för sent-
-för att du är från Greenwich Village New York City, New York, USA?
Vad är det du säger?
Min historia börjar där alla mäns historier börjar.
Med mamma.
Förlåt att jag kommer för sent.
Jag har gjort kvällsmat.
-Den är kall. Jag värmer den. -Det gör inget. Det ser gott ut.
Min far dog året före i cancer. Min mor var sjuksköterska-
-och hon trodde att cancer kunde förhindras-
-om man bara åt stora mängder grönsaker.
Särskilt brysselkål skulle ha en närmast magisk effekt.
-Ska du inte äta din brysselkål? -Jag har ju precis börjat.
-Jag kan värma dem åt dig. -Nej, det är bra.
Hon var helt förlorad utan min far.
Men ibland hittade jag henne.
Så gott! Det här kallar jag brysselkål.
De smälter ju på tungan. De smakar ju underbart.
Och ibland ville hon inte bli hittad.
18, 20, 22, 23...
Okej, mamma.
-Hur var det i skolan? -Bra.
-Hur var jobbet? -Bra.
-Ska jag tvätta ditt hår? -Nej tack.
Spara lite varmvatten till mig, va?
Ibland grät hon sig till sömns.
Ibland bara grät hon.
Då kunde jag bara nå henne via hennes hat till presidenten-
-Richard Millhouse Nixon.
Hans öknamn var Tricky Dick.
Jag är ingen skurk.
Så jag hittade på nya sätt att använda strumpor och skjortor.
Watergate? Det vet jag inget om.
Kära medborgare.
Jag är ingen skurk.
Min bästa vän hette Pappass. Han var efterbliven, som man sa då.
Vi hade ett budjobb och levererade gärna vått toapapper i nacken.
Om jag vill se människor skäras itu av motorsågar-
-eller hängas på köttkrokar, då får jag det enligt författningen, va?
-Vi hamnar i fängelse, Tommy. -Pappass. Vi hamnar inte i fängelse.
Efterblivna hamnar inte i fängelse. Var lugn och visa mig far-ansiktet.
Allt kommer att gå bra.
Två biljetter till "Motorsågsmassakern", tack.
Ingen under 16 år utan vuxet sällskap.
Han där är mitt vuxna sällskap.
-Mycket nöje. -Tack.
Tack!
Motorsågsmassakern!
Skoldags. Vem skrev "Den gula madrassen"?
George Nattis.
-Och "Den gula floden"? -Sven Dagis.
-"Den franska affären"? -Jacques Tillknäppt.
-"Den ryska affären"? -lvan Rakadigoftare.
Nej!
Förlåt att vi kommer för sent.
Jag struntar i om ni går på bio efter skolan. Jag är inte din mor.
-Hur vet du det? -Hur jag vet det?
Den störde har fortfarande stånd.
-Det var en skräckfilm. -Den är ju som en spärrballong.
Den är ju som en bockwurst. Man kan ju sälja den i lösvikt.
Kom här. Du är en bra pojk.
Tommy också. Han vill också be sin bön.
Simone. Min första chef.
Eller rättare sagt: en del av Simone.
Det var visst här som min förkärlek för det franska började.
Människor älskar cykelbud. Hundarna älskar cyklarna.
Kanske var vi omtyckta för att vi tog jobbet på allvar.
Som Mick Jagger.
Vi erbjöd oss att möra folks kött.
Vår högsta prioritet var förstås punktlig leverans.
Slowmotion!
-Nu kommer varor, mrs Brevoort! -Jack, är det du?
Nej, det är Tommy och Pappass från Simones affär. Vi kommer med köttet.
-Hej, pojkar. Vad blir det? -Fem skålpund à 61 cent...
3 dollar och 45 cent till mörpojkarna.
Men till det priset kallar vi oss mörherrar.
Mörherrar? Du är en smart pojke.
Så stor du har blivit. Hur gammal är du nu?
-13. -12. Lögnhals.
Jag är 41.
Ha inte så bråttom att bli gammal. Det är inte roligt.
-Här har du en dollar. -Det är tio dollar. Här är en dollar.
En dollar för en puss av Thomas.
Och en dollar för en puss av Pappass.
Tack, mrs Brevoort.
Duktig hund.
Vill ni gärna ha dricks?
Ja tack.
Vi grävde ner lite av pengarna vid kvinnofängelset på 10th Street-
-så att Pappass far inte skulle ta alla pengar.
Vi tyckte väl att det var säkert för att kvinnorna var inspärrade.
Ibland lyssnade vi bara till samtalen mellan damerna-
-och deras beundrare nedanför.
-Du måste lösa ut mig. Kom igen. -Jag vet inte, älskling...
Det ser ut som om du måste övernatta. Jag har inte nog med kontanter.
-Du måste få ut mig nu. -Jag ska nog fixa det.
-Du går inte när jag talar med dig. -Jag ska fixa det, sa jag ju.
En bra dag, eller hur?
40 dollar till och sen är den vackra gröna damen vår.
-Har du fler tiocentare? -Nej, jag sorterar tjugofemcentare.
Försök nån gång med tiocentare. Du kanske tycker om det.
Den vackra, gröna damen.
-Låser du den? -Ja.
Hej, pappa.
Antingen är folk snåla med dricksen eller så har ni varit på bio.
Har du inte hört att det är lågkonjunktur?
Inflation, oljembargo, Yankees ligger sist, sopåkarna strejkar-
-kris, flykt från storstan...
Ja, ja!
Världens undergång är nära.
Vet du varför din mor dog?
Hon tog sitt liv för att hon fick en efterbliven son.
Hon blev påkörd.
Hon gick ut framför bilen för att hennes son är efterbliven.
-Hon var full! -För att hennes son är efterbliven!
Hon var full för att hon var gift med dig, din förlorare.
-Far åt helvete. -Far åt helvete själv.
Far ni åt helvete själv.
Far ni åt helvete själv, god kväll.
Inte förrän du får körkort. När du kan köra kan du dricka.
Ditt feta arsle. Kom igen.
Vår fransklärare madame Chalquipet.
-Monsieur Warshaw? -Oui?
-Le bonheur? -Inte just nu.
Använd le bonheur i en mening, s'il vous plait.
Jag har en jättestor boner nu.
Vi älskade att få henne att säga snuskiga ord.
-Du har en jätte bonheur nu? Non. -Oui!
Vi fick henne att säga ganska coola saker.
Lyckan. Le bonheur betyder happiness.
Förlåt om jag rättar er, i engelskan uttalas det faktiskt hårpenis.
-Hårpenis? -Hård penis. Penis.
-Penis? -Penis.
-Penis! -Okej, nog med penis.
Monsieur Warshaw, Ni är min bästa elev.
-Ni måste fåkutta. -Va?
Får jag kutta? Av er?
Kom igen. Ni måste fåkutta och ge mig bonheur!
Första inne!
-Den var utanför. -Den satt i hörnet.
Kolla på kritmärket. En gång till.
Ute!
Andra inne!
Slagmannen är träffad, han kan inte slå.
St. George leder mot St. Andrews, 11-18.
-Klar! -Timeout.
Timeout. Vi behöver en ny slagman. Pappass, det är du.
Pappass är i laget, han ska slå.
-Han är för gammal. -Han går på skolan.
Visa honom ditt id-kort.
-St. Andrews skola. -Det är bara för att du är störd.
-Du ska inte säga det ordet. -Ja, men det är han ju.
Det gör det inte bättre.
Låt honom bara slå. En strike till och vi har vunnit.
Den far rätt förbi honom.
Kom igen, efterbliven.
Du står framför tavlan.
Tavlan. Du står framför den, din idiot.
Efterbliven.
Kom ihåg Mickey Mantle.
Spring!
Håll bollarna borta, era skitungar.
Kanske ska ni skaffa er en egen efterbliven.
Varför går ni på pojkskola? Det är bara för förlorare.
Vi gillar flickor. Hur är de på er skola?
Och Melissa då? Jag såg att du tittade på henne.
Tommy gillar inte tjejer.
Han tycker bättre om sin hand.
-Du tycker ju om henne. -Nej, hon är helt platt.
Hudläkarens dröm. Två små vårtor.
Varje snickares dröm. Platt som en planka och lätt att borra i.
Tommy tycker inte om flickor.
31, 32, 33...
God natt, mamma.
Under sängen kände jag mig säker för att hon var i säkerhet.
När jag kunde höra henne andas så kunde jag andas lättare.
Och jag kunde teckna.
På grund av byråkrati och nonsens skrivet i USA:s författning-
-som avhandlar åtskillnaden mellan kyrka och stat-
-kallas mina lektioner inte längre bibelstudier. De kallas för etik.
Nu har jag gjort min plikt. Slå nu upp första Mosebok 11:4.
Om Lot och hans salta hustru.
"De två änglarna kommo om aftonen till Sodom, bla, bla, bla..."
"Då omringade stadens alla män Lots hus och sa: Var är männen?"
"Kom ut med dem. Vi vill ha sex med dem."
Bli nu inte för uppspelta. Historien går åt helvete härifrån.
"Då lät herren svavel och eld regna från..."
Nu frågar jag: Vad fanns kvar-
-efter att Lots hus var jämnat med marken?
Och svaret är Lots lott.
"Och Lots hustru såg sig tillbaka, då blev hon en saltstod."
Varför det?
Var Guds soppa för smaklös? Nej.
Vad gör salt?
Det konserverar. Det gör att saker inte ändrar sig.
Salt håller fast något. "Hon såg sig tillbaka."
Det betyder att vi inte ska fästa oss vid jordiska ting.
Lots hustru såg sig tillbaka för att hon saknade sina saker.
Och för det förvandlades hon till ett ting av bitterhet.
En saltstod.
Små kulor!
Vad skulle du säga om vi sa att du hade små kulor?
Du sa att Melissa var helt platt! Små kulor!
Ska du äta brysselkålen eller bara hypnotisera dem?
Det vet jag inte.
-Är allt bra? -Ja.
-Säkert? -Jag mår fint.
-Hur gick det i skolan? -Bra.
Bra?
Min son som bara säger enstaviga ord.
Varför vill du aldrig prata med mig mer?
Det gör jag ju. Jag pratar med dig nu.
Gör dig inte lustig.
Jag är alltså inte spetälsk.
Mamma?
Jag kan alltså inte gå tillbaka till den skolan.
Vad menar du?
Vi måste flytta. Jag gjorde nåt. Jag sa nåt som inte var bra.
-Flickorna gillar mig inte. -Vad har du med flickorna att göra?
Det är oviktigt. Vi måste hitta en ny skola.
Jag vet väl vad som är viktigt.
Ditt stipendium till universitetet är viktigt. Flickor är oviktiga.
Tommy, för tusan. Vad gör du mot mig?
Jag gör dig inget. Bara glöm det.
Ska du strunta i ditt stipendium? Det ska jag inte glömma.
Varför tror du att jag sliter för dig varje dag?
Glöm det!
-Vart ska du? -Ut. Bara ut.
Stick du bara. Precis som din far.
Han stack inte, mamma. Han dog.
När jag var arg stack jag till fängelset för att räkna pengar.
Varför kollar du på tjejer när du inte kan ta hand om dem du har?
Vad händer, baby?
Pengarna var det enda som gav mig en känsla av kontroll.
De gav mig hopp. Jag kunde ändra mitt liv med dem.
Hallå! Du där!
Hallå! Du med alla pengarna!
Har du rånat en bank eller nåt?
-Kan du inte fixa lite gräs till mig? -Aldrig!
-Du är en riktig morsgris. -Nej, det är jag inte.
Bara lugn, jag kan inte komma ner och stjäla dina pengar.
Jag har hört att det är läskigt där inne.
Min mor säger att där finns råttor, kryp och lesbiska.
Det sistnämnda besvärar mig inte. Jag sitter i isoleringscell.
Varför begraver du dina pengar? Hur gammal är du? Nio, åtta, tio.
-13. Nästan. -Nästan 13. Flickor.
-Hur vet du det? -Jag är bara smart.
Berätta nu om flickan.
-Aldrig! Jag känner dig inte ens. -Vem skulle jag skvallra för? Kudden?
Du måste prata med någon. Varför inte med mig?
Du är ju förtjust i en tjej. Säg det nu bara.
Hon heter Melissa och hon är bara så fin.
Men jag sa till killarna att hon var platt.
Hej.
-Du vet... -Jaså, du visade upp dig?
-Det kan hända alla. -Just det.
Det var inte för att vara elak, men hon hörde talas om det...
Alla hennes väninnor kom och skrek att jag hade små kulor.
Det är inte roligt!
-Nej, det är det inte. -Det är min farbror vi talar om...
-Jag gillar små kulor. -Gör du?
Ja! De stora är bara i vägen. De daskar ju runt överallt.
Så om du har små kulor så kan jag bara gratulera.
-Gratulera? -Ja. Och tjejerna hatar dig inte.
-Vad heter du? -Tommy.
De tycker om dig, Tommy. Därför jävlas de med dig.
-Det verkar ju inte klokt. -Jo då.
-Vad heter din bäste vän? -Pappass.
-Vad är det för ett namn? -Han är efterbliven och halvgrek.
Och jävlas du kanske inte med honom hela tiden?
-Jag kallar honom för Papp-kass. -För att ni är goda vänner.
Såna är flickor också. Om de är elaka mot dig gillar de dig.
Ju elakare de är, desto mer gillar de dig.
-Så hon den plattbröstade... -Melissa.
Hon Melissa gillar dig mest av allt.
Kila nu över och köp gräset.
-Nu ska jag lära dig nåt om kött. -Får jag försöka?
-Den är så cool. -Behåll den. Du ska studera den.
-Är du säker? -Det är din födelsedagspresent.
-Jag har fler. Bara lugn. -Tack. Jag kan göra en själv.
Leverans.
-Saknar du din far, Tommy? -Hela tiden.
-Vill du ha min? -Nej tack!
-Längsta turen i köttets historia. -Nu tänder vi Apollons hjälpmotor.
lväg!
Det var bra, Daphne.
-Hallå? -Leverans!
-Lägg av! -Titta på all vacker konst.
-Det är som ett museum. -Som om du har varit på ett.
-Och grapefrukter. Jag älskar dem. -Det är alltså citroner.
Vad de är vackra. Jag har aldrig sett dem så stora.
Jaså, där är ni. Jag talade i telefon.
Älskling, har du sett min handväska?
Förlåt.
Tack ska du ha.
Tack, älskling.
-Hej. -Hej.
-Hudläkarens dröm. -Håll käften. - Hur är det?
Mycket bra. Och med dig då?
Jag...jobbar. Jag levererar kött.
Det vet jag. Det var därför som vi beställde kött från er.
-Jaså? -Jaså?
Vilken utsikt.
-Den vill jag gärna måla. -Här kommer jag!
Kan jag få din? Tack.
Förlåt det med...
-Det platta, du vet. -Varje snickares dröm.
-Ta det lugnt. Jag är ju platt. -Så observant.
Nej, det är du inte. När man ser dig från sidan har du...
-En riktigt fin profil. -Inga tuttar. Citroner är större.
Det är okej. Jag bryr mig inte.
Inte jag heller. Jag har små kulor.
-Och det är bra, va? -Det vet jag inte.
Jag har en jättestor penis.
-Kommer du på festen på söndag? -Aldrig i livet. - Får jag resten?
-Du kan få så många du vill. -Vilken fest?
-Vår skola har en fest hos er. -De har ett kylskåp bara för läsk.
-Ska du gå på festen? -Jag är med i festkommitéen.
Vad är det?
-Förlåt. -Dunig som en kyckling.
Jag rakade en gång min rumpa. Lika skallig som ett ägg.
Vad är det här?
-Vad gör du? -Jag duschar alltså.
-Använder du min rakhyvel? -Nej.
-Rakar du dig? -Ja.
-Det behöver du alltså inte än. -Jo, det gör jag.
Skaffa dig din egen rakhyvel. Jag hittade den här i din ficka.
Det är inte min. Det är en present.
-Vilken vän ger porr till en pojke? -Jag är inte en pojke.
Vad är du då? En flicka?
Jag kastar den i toaletten. Du kan ju simma efter den.
Här har vi ju världens, minsta hallick.
Du tar väl hand om damen. Du är en riktigt bra, liten man.
Jag behöver väl inte vara rädd för konkurrensen, va?
Vi ses senare.
-Har du mitt gräs? -Tyvärr inte.
-Du älskar mig ju inte. -Det är en fest på söndag.
-Visst, ja. Melissa. Ska du gå dit? -Jag har inget att ta på mig.
Varför lägger du inte lite pengar på snygga kläder?
-Jag kan inte dansa. -Det gillar tjejerna annars.
Även om du inte dansar bra. Tjejer gillar killar som försöker.
De gillar att man inte är rädd för att göra bort sig.
Så tjejer gillar dumsnutar med små kulor? Då är jag räddad.
Och lägg upp en dansstrategi. Vänta medan de spelar de snabba låtarna.
Kan du gå, så kan du också dansa långsamt. Visa mig det.
-Inte här mitt på gatan. -Jag kan inte se nån på gatan.
-Det finns ju ingen musik. -Föreställ dig lite musik.
Ser du stången där?
-Den där? -Just den.
Titta på stången och gå över mot den. Du vill ha stången.
Nej, ta den inte på röven först. Man startar överst.
Hej, jag heter Tommy. Du är verkligen lång.
Hon säger att hon är stångkorv.
Lägg nu armarna runt om stången.
Du ser ju ut som Frankenstein. Du skrämmer ju henne.
Bara slappna av.
Så där.
Nu vet jag varför jag känner dig. Du är han från "Soul Train".
-Varsågod. -Jag har den.
Titta nu vad klockan är. Jag är sen.
-Vart ska du? Vi spelar ju. -Till jobbet.
-På en söndag kväll? -Hon har öppet vid bra väder.
De är galna, de gallerna.
"Galler." Frankrike. Hänger du med? Det var en vits.
Så om du tror att du fick alla dina infall från din far, har du fel.
-Blir det sent? -Det tror jag.
Ge mig en godnattpuss då.
De kan inte stoppa henne!
Ni kan inte stoppa mig!
Sabbath!
-Det kommer ni att få ångra. -Kom nu bara, pastor Duncan.
Håll lite avstånd för Jesus nu.
Hej, Pappass.
-Hej. Har du sett Tommy? -Tommy dansar inte.
Jag hatar sånt här!
För långsamt. Jag sticker.
Hur går det?
Jag tror inte att jag kan prata och dansa samtidigt.
-Här är jättefint. -Tack. Dina kläder är...
Orange.
Mycket orange och mjuka.
-Är det cykeln? Den luktar konstigt. -Vad menar du?
Den luktar som...kiss.
Det kan jag inte känna lukten av.
-Det är här jag jobbar. -Häftigt.
Min chef blir vansinnig om hon visste att vi är här.
-Här är lite öppet. -Följ med.
Här är bättre, men är det här vad jag tror att det är?
Det är köttrummet och det här är ett dött får.
-Det är så äckligt. -Jag ska skydda dig.
-Vad tänker du på? -Kanske ska jag bli vegetarian.
-Fryser du? -Nej.
-Klockan är visst mycket. -Nu ska jag köra dig hem.
-Det har varit en trevlig kväll. -Det tycker jag också.
Det var härligt att kyssa dig.
Du ljög! Jo, det gjorde du. Du skulle ju inte på jobbet.
-Du gick på fest i clownkläder. -Förlåt.
Gör aldrig sånt mer.
Du får aldrig ljuga för mig igen.
Om man önskar och aldrig säger det till någon kan det bli sant.
Kissinger, Nixon och Agnew, och du har bara två skott...
Tommy? Har du hört vad som har hänt med Pappass?
-Nej, jag kom för sent. -Han stal en cykel och fick sparken.
Hans far ska skicka iväg honom.
Jag har inte sett Pappass idag. Han är nog rädd för att visa sig.
Än sen, om han har stulit en cykel? Han har kvar sitt jobb här.
Ni amerikaner och er moral. Er puritanism gör mig vansinnig.
Du ska upp en sväng i stan.
Åh nej.
Hej, damen!
Tommy, är det du? Min lille man.
-Hur gick festen? -Riktigt bra, men det är Pappass.
Han stal en cykel och nu är han borta.
-Han är aldrig hemma. -Vad var det för en cykel?
En som vi sparade till.
Efter festen ville Melissa och jag vara ensamma.
-Så du lämnade Pappass... -Han arbetade ju.
Det är ditt fel...
-Han förlorar sitt jobb. -Det är ditt fel!
Han är ju din vän. Han stal cykeln till dig.
Han vet att han inte kan följa med dig nu.
-Jag ska ingenstans. -Nej, men du förändrar dig.
-Vad förändrar jag mig till? -Nåt som han aldrig blir. En man.
Vilket skitsnack. Jag tar inte skulden för honom.
Det är inte skitsnack. Det är kärlek. Det är kärlek.
Nu är det ingen som kan ta oss.
-Varför stal du den? -För att jag är en elak kille.
-Stal du den till mig? -Det kan du tro.
-Jag vet vad jag gör. -Lugna dig.
-Jag vet vad jag vet och inte vet. -Det vet jag. Lugna dig.
De tog jobbet ifrån mig.
Så det var du som stal cykeln och inte mr Pappass?
Ja.
Det liknar inte dig. Det är inte den Tom Warshaw som jag känner.
-Varför stal du den? -För att jag ville ha den.
Även om man inte får begära materiella saker. Som Lots fru.
Det är en vacker cykel. Vad kallar du den färgen för?
-Va? -Cykelns färg.
Tant Grön.
Tant Grön. Jaså.
-Det är en vacker tant Grön. -Ja.
Tack för att du kom och sa det. Du är avstängd i en vecka.
Och ditt stipendium ska omprövas.
Du kan följa lektionerna till och med i dag, sen får du läxor.
-Din mor blir mycket besviken. -Ja.
Les enfants. Vi har prov så ni måste fåkutta.
Mr Warshaw? Får jag låna er lite?
Vi har ett litet dilemma här.
När jag återanställde mr Pappass och berättade om ditt erkännande-
-och sa att du godtog ditt straff så blev han mycket upphetsad-
-och sa igen att han stal cykeln, men att han stal den åt dig.
Tala inte till honom, tala till mig. Vem är ansvarig?
-Jag. Jag stal den åt Tommy... -Håll tyst.
Jag kastade in en citron. En jättestor, vacker citron.
Så han arbetade för dig? Han stal alltså cykeln åt dig?
-Det stämmer. -Jag fick inte syre när jag föddes.
Var tyst, mr Pappass.
Stöld är en sak. Ett svagt ögonblick, plötsligt begär, det är förlåtligt.
Men det här psykologiska spelet, det här nätet av bedrägeri-
-utnyttjandet av en svag själ är mer än en isolerad händelse-
-och vittnar om en grundlig och djupt oroväckande karaktärsbrist.
-Har du något att säga, mr Warshaw? -Pappass stal cykeln åt mig.
Jag är djupt besviken på dig.
Gå hem med dig. Skolan kontaktar din mor om ytterligare straffåtgärder.
Du har tagit tre av dem.
Jag tog några lugnande piller.
Nu vill jag räkna får.
De tar ditt stipendium ifrån dig. Du hamnar i rännstenen.
-Jag hamnar inte i rännstenen. -Det gör du utan utbildning.
-Jag hamnar inte i rännstenen. -Jo, det gör du.
Det gör du inte. Vi ska besegra dem. De är inte värdiga oss.
-Vi ska slå dem. -Och vi vinner. Tom-mås.
-Säger Pappas inte det? -Ibland, mamma-mås.
Det är kul.
Kila nu. Sluta pyssla om mig som en hönsmamma.
Du kväver mig.
Mamma!
Vakna, mamma! Vakna!
Hallå? Det är nåt fel på min mamma.
Hej, mamma. Vet du vilken dag det är?
Det trodde jag nog.
Titta, det är den 20.
Det är den 20, mamma.
Jag blir 13 år i dag.
Tommy, säger du?
Här är en Tommy som vill tala med Melissa.
Jag förstår.
Nej, jag förstår fullständigt.
Tyvärr, du får inte komma in.
-Varför inte? -Det vet jag inte.
Kan du inte fråga om hon får komma ner?
-Det kan jag inte. Stick nu. -Varför inte?
Det går inte. Hör på. Livet är långt. Det ska levas.
-Hur gammal är du? 15 år? -13 år.
13 år? Du har glömt henne om en vecka. Stick nu med dig.
Vem fan är ni?
Hej, Tommy.
Kommer du inte ihåg mig? Jag heter Monty Bean.
-Och min fru Sondra Head Bean. -Hej, Tommy.
Jag är din mors nästkusin.
Vi har kommit från Toronto för att ta hand om dig. Tills allt är normalt.
Och vi bara älskar New York.
-Vad betyder "normalt"? -Det ska ordnas mycket.
Du ska ha en förmyndare. Du är ju minderårig.
Din mor kommer inte hem igen. Sa inte läkaren det?
-Jo. -Och förstod du det?
Ja. Hon tog för många piller och nu är hon hjärndöd.
Hon är i "stadigvarande, vegetativt tillstånd". Jag tar hand om henne.
Inte du eller du, men jag.
Bra då. Men alltså...
Vi, Sondra och jag, tar hand om dig-
-tills vi hittar ett ställe för dig. Har du tänkt på militärskola?
För helvete, Pappass.
Damen!
Tommy! Har du mitt gräs?
-Vad heter du? -Jag gillar att bli kallad damen.
-Vad är ditt riktiga namn? -Varför?
Jag vill veta vem som har förstört mitt liv. Vad är ditt riktiga namn?
-Vad har hänt? -Ingenting.
Jag gjorde bara som du sa.
Jag är relegerad från skolan, Melissa vill inte träffa mig och min mor...
Min mor tog en överdos och det är mitt fel.
-Vad gjorde hon? -Tog piller när jag blev relegerad.
-Hon ligger i koma. -Och din far då?
Han är död och de här dumma människorna...
De där militärmänniskorna...
Vad ska jag göra?
Det är främmande människor i mitt hem.
Livet är hårt.
Men du har tur. Du är fri.
-Spring. -Vart då?
Vart som helst. Du är en fri man. Spring!
Jag väntar på dig. Jag vill se dig.
-Jag vill se dig. -Du kommer aldrig att få se mig.
-Varför inte? -Jag mördade min man.
Medan han sov. Med bara händer.
Jag är mördare. Jag hatar män. Och kommer jag ut gör jag om det.
Om du kommer i vägen mördar jag kanske dig.
-Det bryr jag mig inte om. -Jag skojar inte med dig. Spring!
Bort. Och se inte på mig så där. Jag är inte din mamma.
Jag kan inte hjälpa dig. Vill du veta vad jag heter?
Jag heter Bernadette Odelia Glacer. Och jag vill aldrig se dig mer.
Stick med dig. Spring!
Vem är det?
Är det du, Jack?
Min son, min vackra pojke.
Varför har du varit borta så länge?
Jag hade en del problem. Jag har problem.
-Måste du gå igen? -Ja.
Det är väl inte för att du inte älskar mig? Det var jag så rädd för.
-Nej då. -Älskar du din mor?
Ja, jag älskar min mor.
Är det mina pengar? Bra.
Här, ta du dem.
Ta du bara pengarna.
Tack, mrs...mor.
Ingen andning. Hämta doktorn.
Jag behöver far-ansiktet en sista gång. Okej, Pappass?
Och du ska bara hålla tyst, va?
Hur många gånger ska jag sova? lnnan du kommer tillbaka?
Inte så många gånger.
-Vem skrev "Den franska affären"? -Det vet jag inte.
Är du inte lite för ung för att köpa flygbiljett?
Min far står där borta.
Han har nåt med halsen, han får inte tala. Det är inte bra.
Jag är ledsen, men jag måste se legitimation.
-Legitimation? -Far, visa honom ditt id-kort.
Ditt ID-kort, du vet.
Jag kan inte tala.
Jag ska bara ringa.
Vad fan är det som händer här?
Jag kommer för sent till jobbet på grund av dig.
-Jag gör bara mitt jobb. -Det gör jag också.
Det här är min uniform. Jag är vice vaktmästare.
Du vill väl inte att jag ska ringa till pastor Duncan.
-Vem då? -Pastor Duncan!
-Jag är själv kristen... -Så ge pojken hans biljett.
Det tar bara en liten stund.
Din idiot.
Du ska inte ta skit från din far.
Och drick inte för många läsk, du blir bara tjock.
Och är det nåt med skolan, så tala med Duncan.
För han är inte så illa ändå.
-Och om Simone... -Gör något bra, Tommy.
Lova mig det. Gör något bra.
Det lovar jag.
Tom-mås.
Jag sa allt till min fru den kvällen. Att jag sov på gatan-
-till jag blev tecknare på en mode- tidning och kunde försörja mig.
Att jag ville glömma det förflutna och höll mig för mig själv-
-tills jag träffade henne och ville ha min egen familj.
-Varför sa du det inte förut? -Jag klantade mig. Jag är feg.
Jag var van vid att inte säga något om mitt förflutna-
-men när jag blev kär i dig... Varje morgon tänkte jag-
-att nu skulle jag säga det, men jag sa det ändå inte.
Till sist hade det gått för lång tid. Om jag sa det då-
-skulle du kanske bli rädd för att jag ljög så bra och lämna mig.
Och då sa du ingenting och jag lämnade dig ändå.
Det är det vi amerikaner kallar ironi.
Jag visste att han var en dum amerikan.
-Du visste ingenting. -Han pratar ju som John Wayne.
Låt dem nu vara!
Den natten sa jag mer till henne än jag hade gjort på ett år.
Och när solen steg upp var det min tur att lyssna.
Jag har alltid vetat att du har en tomhet i hjärtat.
Och jag var rädd att du inte kände något för Odell och mig.
Det är därför jag sa det här. För att du ska känna mig.
Men det är ju bara ord. Du måste börja om. l New York.
Res dit.
-Jag kan inte bara börja om. -Men vi ska börja om?
Du måste tillbaka. För att komma vidare.
Jag är rädd för att resa tillbaka till New York.
En man är en man bara om han kan vara sig själv överallt.
Det är den mannen jag vill ha.
Odell behöver den mannen.
Annars är det här inget annat än en godnattsaga.
Jag tror inte jag känner igen henne. Jag såg aldrig hennes ansikte.
Jag vet att hon var svart. Det var hennes hand i varje fall.
Men hon satt inne för att hon hade mördat sin man.
-Det är inte möjligt. -Vad menar du?
Kvinnofängelset var inte sådant. En mördare skulle aldrig sitta där.
-Hon sa att hon hade mördat mannen. -Varför skulle hon ljuga för dig?
För att få mig att springa. Springa min väg.
Bernadette?
Jag heter Tom Warshaw. Får jag komma in?
Det är Tommy. Vi pratade med varandra när du satt inne.
Du kommer nog inte ihåg mig.
Jag vill bara säga att jag lever.
Jag reste till Paris. Jag har en fru och en son.
Min son heter Odell.
Precis som Odelia.
Jag ställer en gåva till dig här ute. Det är fortfarande inte ditt gräs.
Tommy!
Damen...
Du har ett vackert ansikte.
Vi gjorde det vi måste göra. Eller hur?
Det är okej. Hon förstår det. Din stackars mamma.
Hon vet att en pojke måste ge sig iväg innan han kommer tillbaka.
Spring, Tommy.
Jag behöver inte springa längre. Jag kan gå nu.
Det vet jag väl. Och jag vet att du kan dansa.
Men det här är en dålig plats för en vit pojke. Så spring nu.
Spring.
Spring, Tommy.
Hej.
-Snygg cykel. -Kolla på den.
-Bor du här omkring? -Ja, jag är född och uppvuxen här.
Då kanske du kan hjälpa mig. Jag har glömt vem som skrev den här boken.
Den heter "Den franska affären".
Vet du det? Var det Ivan Rakadigoftare?
Nej, han skrev "Den ryska affären". Det är ju ett ryskt namn.
Jaså.
-Den skrevs av Jaques Tillknäppt. -Ja, det är ju ett franskt namn.
Snygg cykel. Mycket.
Och "Den kinesiska affären". Vem skrev den?
-Lang Heng Pik. -Det är ett kinesiskt namn.
Och "Den öppna kimonon" då? Vet du vem som skrev den?
Ser jag ut som ett bibliotek?
-Nej, men jag... -Stick nu med dig.
-Jag ville bara... -Skaffa dig ett liv.
Tommy!
Jag har gömt din bibel.
Alla flygande papperskulor. Jag har sparat dem.
Din baseboll-bibel. Jag har sparat den till dig.
Det har du tecknat.
-Har du förlåtit mig? -Ja. Förlåtit vadå?
-Titta på dig, Tom-mås. -Titta på vadå, Papp-kass?
Nu är det du som har far-ansiktet.
Min far är död. Jag har sovit många gånger sen dess.
Cancern åt upp honom. Cancer är Kräftan i horoskopet.
Kräftor ad libitum för sex dollar och 95 cent.
-Det var tråkigt att höra. -Kräftan äter allt det hårda först.
De delar av honom som hatade mig för att jag är efterbliven.
Precis innan han dog var han så snäll.
Så det var bara mjuka delar kvar.
Han var så snäll. Han sa hela tiden att han älskade mig.
Jag tycker inte om skaldjur.
Ibland tror jag att kräftan åt mig medan jag låg i mammas mage.
Att den åt alla kloka delar. Tror du att det var det som hände?
Du har många kloka delar.
Kinamat, kabel-tv, kall apelsinläsk.
Jag skulle kunna vänja mig vid det här.
Det är fler siffror än vad jag nånsin har slagit. Har du en tjej?
-Tommy har en flickvän. -Det är inte en tjej, det är en dam.
En dam! Uh, en dam!
Förlorare.
Hej. Det är din amerikanske telefonvän.
Hej, far. Hallå?
-Kommer du ihåg mig? -Vänta nu lite.
Hallå!
-Tog du inte med dig Odell? -Fin service ni har här på hotellet.
-Där är han ju. -Mycket lustigt.
Inte så fort, jag har en passagerare.
-Vart ska vi? -Det vet bara jag. Vänta och se.
Vi är nästan framme.
Var är vi? Marknaden är där borta.
Kvinnofängelset.
-Vad är det? -Det låg ett fängelse här.
Här låg domstol och fängelse, nu är här ett bibliotek och en park.
Platser förändras, precis som människor.
Som när man får hår där nere, du vet, Odell.
Jag är till exempel inte längre efterbliven.
-Jaså? -Nej.
-När hände det? -Det var 1184. På våren.
Då blev jag mentalt handikappad i stället.
Och 1187 eller 1988 blev jag hindrad i stället för handikappad.
Kanske håller jag på att förändras nu? Vem vet vad jag blir härnäst.
-Så det finns hopp för dig, pappa. -Jaså, det finns det!
Din far älskade förändring. Vi hade ett budjobb och sparade pengarna.
Så kastade jag alla pengarna i floden och önskade att inget skulle ändras-
-men det fick allt att ändra sig. Det var här vi begravde allt.
Är din bonheur gjord nu?
Boner.
Två dagar i USA och din brytning blir hemsk. Inte boner.
-Bonheur. -Boner.
-Ni talar lustigt. Var är ni ifrån? -De är från Paris.
Gratulerar på födelsedagen, Odell.
Så det var så här som du och Pappass cyklade runt?
På ett sätt. Fast inte helt.
Inte alls. Det var alltid jag som cyklade.